``ЧУЖИЙ БІЛЕТ``
- Ей, Джим, хочеш різдвяний подарунок? - Валяй.
Ми стали найбільшим рекламним агентством на західному узбережжі!
- Знову в дамках! - Так.
І на 2 роки уклали контракт з авіакомпанією ``Інфініті``!
- Кайф! - Супер!
- Відмінна новина, Бадді! - Я думав, він це оцінить!
- Зацілує до смерті! - Розігнався!
- Все оформив? - Так, контракти вже у мене в кишені!
Тобі прочитати? ``Сподіваюсь ми з вами ніколи не розстанемося``.
Бадді, це клас! Просто клас! Молодець!
Не перехвали! Я відлітаю о 6 годині.
Літатиму на халяву до кінця життя!
- Молодець, Бадді! Ти свого добився. - Ти маєш рацію, старий.
- Чудовий подарунок! - До Різдва!
- Ей, вдалого польоту! - Гаразд. Сподіваюся, побачимося.
Тут часто такі снігопади?
Виліт рейсу 121 затримується. - Біс!
Схоже, що все літаки сьогодні змовилися.
- До Лос-Анджелеса? - Так. Помітно?
Я, здається, летів з Вами у вівторок. Рон Уотчер.
О, так-так! Бадді Емерал. Дуже радий.
Не знаю, бувало і гірше. Вилетимо.
Ей, Бадді, ти до нас?
- Дженіс?! Я хотів тобі дзвонити. - Я зачекався дзвінка.
Побачимося, сподіваюся.
А твоя презентація сподобалася?
Ну, як би тобі сказати. Любов з першого погляду.
- Щасливо. Летиш в 6:00? - Так, в 6:00.
- Твій рейс відкладається. - Ні Біс візьми! Ну, може, випєм?
Так, мене для цього і викликали: надиратися з тобою.
- Значить, ні? Так? Потім? - Можливо.
- Ой, пробачите. Заважає мій рюкзак. - Нічого, нічого.
Типова ситуація в аеропорту. Я розумію.
Не притикнутися. Турісти з Европи, що обкурилися травою.
Ну та?
- Сідай. Ти як, випьешь? - Салют!
Це Мімі. Ми знайомі вже цілих 5 хвилин. Здається, їй зі мною вже нудно.
Спасибі, звичайно. А то ця черга на 2 години.
- Признайся, адже ти вчитель. - Все вірно. А ти агент.
- Рекламний. - Це означає - бессердечний.
- От так вішають кліше. - Це не до мене. Сиджу, горішки їм.
- Взагалі-то, я письменник. - Письменник? Я теж пробував. Не платять.
Я пишу для телебачення.
Телебачення? І від цього вираз переваги в очах
...коли я сказав про рекламу. Все ясно.
- Може, тобі привиділося? - Я не проти реклами. Вона нас годує.
- Точно. А ти чим займаєшся? - Я говорила. Працюю в банку органів.
- Я трансплантолог. - Це кльово - займатися органами.
Вона написала промову, яку читав Девід Кросбі, на тему трансплантації.
Здається, це дуже непогано.
Я ще пишу пєси. Літав в Чікаго на прем'єру.
- Так? Це здорово. - І як, успішно?
Це маленький театр.
Я тут буду через тиждень. Як називається?
Він вже закритий. Закритий.
Це пробна постановка. Називалась ``Бузок в полісаднику``.
Кому зараз потрібні п'єси? Алло, всі ходять в кіно. Ось що треба писати.
``Глядачі пов'янули разом з бузком. . .`` Нічого немає.
Так.
- Полісадник - це що? - Це Уїтмен. Поема.
``Коли в полісаднику квітнув бузок``.
Так, але,. . . що за полісадник?
- О, відмінно, сендвічі принесли. - Так, добре.
Треба ж, знову черга.
Піду перевірю свій рейс. Ваш подивитися? Ви куди?
- А я до Далласу. - Даллас?
- Лос-Анджелес. - Чудово, я теж. Гаразд, я на хвилину.
- Спасибі! - Немає за що. І . . . Спасибі.
Ти не знаєш, що таке полісадник? Ти поняття не маєш, що це? Відпад!
Цьому Грегу краще писати для телебачення.
Читав цю рецензію? Так, розтрощили в пух і прах.
Він йде.
- Ей, ми вже думали, ти пропав. - Твій летить в 10:00. Говорять, вилетить.
- Про Даллас нічого не чутно. - Так, найраніше - завтра.
Готелі і ареопорти, напевно, забиті.
Слухай, візьми мій готельний ваучер. Він гарантує кімнату. Я залишуся тут.
- Може, що-небудь підвернеться. - Ти здаси квиток?
В крайньому випадку - поміняю його на потяг або автобус. Плюс 200 баксів.
Я поставив шоу в Мексиці і обіцяв дітям узяти їх з собою. Отже. . .
- Дві сотні, і на поїзді? - Це жахливо?
О, це хороший варіант.
Для моєї дружини Еббі. Я її порадував.
Завтра повинен був продавати з Скоттом ялинки різдвяні. Батьківський захід.
- Є фотографії? - Так, звичайно.
- Красива. - Правда?
Наша сусідка Донна зробила ці знімки, коли ходила з Еббі в магазин.
- Скільки років синам? - Скотту - 7, а Джої - 4.
Ой, які милі.
- Скажи: привіт! - О, сподіваюся, ти не стер запис з Кросбі?
Спокійно! Я промотав вперед. Кросбі на місці.
Так, давай, скажи що-небудь друзям-трансплантологам.
Ну. . . ``Всі ставайте донорами`` - сказав Девід Кросбі. Все вірно?
Пробач, я напилася. Спасибі за нирки.
Ми тут зібралися, щоб відсвяткувати прем'єру і закриття нової п'єси. . .
- Не треба, прошу. - ``Коли бузок в полісаднику зацвів``.
- Це точно. - Поряд сидить автор . . .
- Грег Джанелло. - Грег. . .
Я хочу сказати критику з ``Чікаго Уїклі Таймс``, що він ідіот і сволота.
- Ти читав рецензію? - І він не побачив хорошої п'єси.
- І, Еббі, будь ласка, пробач його. - Так, пробач.
- Це для тебе слова визнання. - Я старався, рідна.
А це я. Ну?
Ну, мені пора. Приємно було познайомитися з вами. Спасибі за все.
- Ну що ти?! - Немає за що.
- Рада знайомству. - Відмінно поспілкувалися. Удачі вам. Салют!
- І тобі щасливо. - Бувай.
Ну, будеш якось в Далласі. . .
- Ей, Грег! Грег. - Що?
- Продай від мене різдвяну ялинку. - Не зрозумів.
Бери. Я на днинку затримаюся. Сподіваюся ти мене зрозумів.
Ну. . . Мімі, банк органів, відеокамера. Погуляю.
- Це величезна послуга. Я навіть і не знаю. - Це халявний квиток. Бери.
- Даруйте. - Даруйте.
- Отже. . . - Я слухаю.
- Я тобі дуже вдячний. - Це я повинен сказати тобі спасибі.
- Ти врятував мій шлюб. Неймовірно. Спасибі. - Може, побачимося.
- Гаразд, успіхів. Радий був познайомитися. - Щасливого польоту.
Ваш квиток?
Мій квиток відлетів.
Що?
Як там цей готельний ваучер?
Може, розважимося?
- Вам що-небудь принести? Може, попити? - Що? Пробачте.
- Що-небудь принести? Кави, соди, води? - Ні, ні. Спасибі.
Друзі і рідні пасажирів рейсу номер 82. . .
- Котора година? - Не знаю, Мімі.
. . .намагаюсь отримати інформацію від компанії "Інфініті".
Через 1 годину 8 хвилин після зльоту літак компанії "Інфініті
. . .виконуючий рейс номер 82- останній рейс, вилетівший з аеропорту Охара,
. . .зник з екранів радарів в районі Канзасу.
Відомостей про катастрофу ще не отримали офіційного підтвердження
. . .але за повідомленнями з Моррісвілля штат Канзас
...місце падіння літака вже виявлено...
Алло? Мамо? У чому справа? Щось трапилося?
У Чікаго. Ні, він прилітає.
Що? О, Боже. Рейсом ``Інфініті``?
Ні, ні, ні. Він ще не вилетів. Я говорила з ним.
Мамо, перестань. Поклич до телефону Лесса, будь ласка.
Дай йому трубку.
Лесс?
Який номер рейсу?
Слава Богу! Ні, він прилітає завтра. Він ще звідти навіть не вилетів.
Скажи їй, що вона каже?
Тому що, швидше за все, він де-небудь у готелі аеропорту.
Слухай, я передзвоню, як тільки щось дізнаюся.
Я не хочу висіти на телефоні. Добре.
На думку фахівців, такі катастрофи навряд чи залишають надію на порятунок. . .
. . .кого-небудь з 208 пасажирів і 8 членів екіпажу рейсу номер 82.
Свідки катастрофи стверджують, що чули сильний удар. . .
. . .і бачили яскраву вогненний спалах у 75ти милях на північний захід від Топіка.
На своїх екранах ви зараз спостерігаєте картину події...
- Ей, Дженіс. - Боже, Бадді.
Я знала трьох дівчат з екіпажу, а пілот був моїм другом.
Слухай, є проблема. У списку помилка.
- О, господи! - Треба увійти до системи. Зробиш?
Хто він?
Д-ж-а-н-е-л-л-о. Грег Джанелло.
Він бул в літаку?
Спасибі.
Добре. Так, а рейс 31, коли він вилітає?
Добре, спасибі.
- Ну що, можна заспокоїтися. - Чому він не дзвонить?
Він спить. Коли спиш, не чуєш ніяких новин.
У тебе є що-небудь поїсти? Я зголодніла до смерті.
- Мамо. - Синку, чому ти не спиш?
- Я подивлюся телевізор? - Ні, дурненький. Телевізор дивитися не можна.
Йдемо. Тітка Донна укладе тебе спати.
Йди до мами на ручки. О, боже.
- Яка година в Чікаго? - Дев'ять годин.
- Боже, Донно, куди він пропав? - Я не знаю.
Мамо, там хтось прийшов.
Місіс Джанелло?
- З авіакомпанії? - Так.
Я Кевін Уолтерс, а це Елен Сайтз.
- Мем, ми прийшли з приводу. . . - Ні, він іншим рейсом летить.
- Коли Ви востаннє говорили з ним? - Я . . . Ну, вночі, близько восьми.
8:00 - це 10:00 в Чікаго.
У нас інші данні, і це непідтверджена інформація,
..але, по одних данних, Ваш чоловік летів рейсом 82.
Ні, я знаю. Мій чоловік. . . Він був . . . Він вилетів іншим рейсом.
У аеропорту Лос-Анджелеса організований кризовий центр.
Туди стікається вся інформація.
Добре, зачекайте.
- Не хвилюйся. - Спокійно. Ми поїдемо разом.
- А Джек побуде з дітьми. - Донна, тільки не плач!
- Плакати не треба! - Я не плачу.
Дами і панове, увага.
Через декілька хвилин наш літак приземлиться в аеропорту Лос-Анджелеса.
Як ти?
Нормально.
Сподіваюся, долетів добре.
- Головне, цілим. - Так.
- Як справи? - Нормально. А у тебе?
Думаю про цих людей. Бідолахи. Жах просто.
Не чіпайте мене! Не чіпайте мене! Ідіть! Його не було в літаку! Не було!
- Дорога, треба узяти себе в руки. - Йдіть! Його не було в літаку! Не було!
- Будь ласка, тримайся, тримайся. - Ні, його не було в літаку!
- Заспокойся, дівчинко моя. Заспокойся, мила. - Його не було в літаку! Йдіть!
Заспокойся. Заспокойся. Заспокойся. От так.
- Випити хочеш? - Ні, спасибі.
Дзвонили з ``Інфініті``. Просять, щоб ми допомогли пом'якшити збитки.
- Телебачення, реклама, публікації. . . - Так, так.
Сьогодні вдень погоднв умови покращали
...і це дозволяє прибрати уламки фюзеляжу літака, що звалився...
Давай обережніше з випивкою. Похмілля тобі ні до чого.
Поки не знайдені чорні скриньки. . .
Візьмешся за все це прямо з ранку.
На думку фахівців, причиною катастрофи міг бути терористичний акт,
...оскільки перед вильотом літак ретельно перевіряли. . .
- Візьми голубі конверти. Алло? - Привіт, Денні. Де Джим?
Зберіть нараду.
- Джим? - У конференц-залі.
Карен! Що це?
А як же півроку роботи по створенню стійкого образу надійної компанії?
Хто це схвалив? Це ж лайно собаче!
Бадді, кинь. Це зроблено, щоб було куди дзвонити родичам, а реклама - завтра.
- А ти не полетів цим літаком? - Ні, я затримався на добу.
Яка ще реклама?
Це Тодд Екснер.
- Займається збитками ``Інфініті``. - Прошу уваги. У нас дуже мало часу.
Я коротко. Дякую всім за ідеї.
Але я відстоюватиму концепцію, яку розробили Джош і Шерон. Здається. . .
Я Карен, якщо точно.
У основу покладено фото отримане з Чікаго.
Хто знає, кому належать авторські права?
Це жарт? Ви знущаєтеся? Навіщо робити це сумнівне саморекламне лайно?
- Не зрозумів? - Кому цікаво, що ``Інфініті`` тужить?
Насрати на це! У вас літак розбився! Подумаєш, так? З ким не буває?!
Проведете розслідування! через 10 місяців скажіть,
. . .что це гідравліка, подача палива або радар, хіба мало що! Всяке буває!
Так було з ТWА, з ВЕLТА, з UNIТЕВ! А навіщо вам відповідати за збіг обставин?
Я думаю, ми не почнемо ховати голову у пісок.
І ще, ти не будеш автором компанії, ясно, Карен? І ти теж, Джош!
- Ми працюємо разом. - Зараз не час розбиратися, хто автор.
Добре, закінчимо з цим. До полудня відправлю це раді директорів.
``USА Тоdау``, ``Nеw Yоrk Тimеs``, ``Сhiсаgо Тribunе``, ``L.А. Тimеs``! Давайте за справу!
Компанія "Інфініті рейс 82. Ми пам'ятаємо Керол Уїлсон.
У школі ця дівчинка отримувала приз на конкурсах мистецтв.
У коледжі вона була в команді по плаванню.
Вийшла заміж за улюбленого однокласника. Створила сім'ю.
В той час, як компанії, що служать "Інфініті". . .
...тужать про загибель стюардеси Керол Уїлсон
. . .жителі Клейтона, штат Міссурі тужать про загибель дівчинки
. . .яка росла у них на очах.
Бадді, слухай, я замінювала тебе на нарадах 5 місяців
...але півроку - я не можу. Будь ласка подзвони мені.
Керол учила друзів підніматися після будь-якого падіння. . .
. . .і закликала шукати світло в будь-якій навіть найнепрогляднішій темноті.
Так! Хочеться, щоб вони розбивалися почастіше, так, Тодд?
216 життів обірвав рейс номер 82. Це історія Керол.
Цього року переможцем фестивалю рекламних компаній стає. . .
...``Тенг Уеллер``: авіакомпанія ``Інфініті`` серія ``Ми памятаєм``!
Вітаю.
- Бадді, краще посидь! Сядь! - У чому справа? Це моя нагорода!
- Вгамуйся! - Не можете втримати цього ідіота?
Через рік. Через рік.
Поздоровляю!
Так, це круто. Спасибі! Спасибі за цей приз.
Він такий важкий! Так належить говорити, так?
Це і ще: ах, ось він який зблизька.
Але, спасибі, це здорово.
Радий вас бачити. Правда. Тому що мене могло і не бути.
Так, я міг бути з ними.
Іронія долі! Я міг бути одним з тих людей, які так довірилися ``Інфініті``,
. . .що з радістю здохли, щоб компанія могла себе добре показати. Хіба не так?
Так, розбилися, але ми тужимо і пам'ятаємо. І хочемо продати більше квитків.
- Бадді, заспокойся. Я тебе прошу. - Спасибі! Спасибі велике!
- Спасибі, леді і джентльмени. - Шкода загиблих, вірно?
- Цей смердючий вітер надув наші вітрила! - Угамуйся!
Все нормально, Джим. Заберися від мене! Досить! Досить!
А вечірка буде?
Гаразд, реабілітацію ти пройшов. Що далі? Наради? Засідання ради?
Ні, досить просиджувати штани!
- Хочу поскоріше повернутися до роботи. - Знаєш, наші справи йдуть в гору.
Як вони можуть йти в гору, якщо мене 3 місяці не було?
Тебе не було, вважай, рік після катастрофи, але ніхто не рахував.
- Опам'ятався? - Так.
- Все гаразд? - Так.
2 поверхи по 24 тисячі квадратних метрів.
Парковка для клієнтів і службовців. І тут же 2 банки.
Копіювальний центр і два десятки кафетеріїв.
- Скільки років? - Ні, ні. Ми купуємо.
Вже домовилися з господарем. Їм набридло здавати в оренду.
Старий не дуже жадібний, віддає нам за мільйон вісімсот без брокера.
Відмінно! Коли побачу це? Якщо, звичайно, ти не проти моєї участі.
Це чудова операція, Бадді. Тобі сподобається.
Не сперечайся, тому що ти не в курсі справи.
Я знаю, знаю! Але, Джим, кинь! Все відмінно, вірно? Здорово!
Я . . . Я відійду на хвилину.
Тобі це потрібно?
- Сплутав стакан. Мій - яблочний сік. - Зрозуміло.
Не треба на мене так дивитися в туалеті. Це сексуальне домагання.
- Жартуєш? Я підер? - Ти - ні, а я - так!
- І ти мій бос. Ну, офіційно. - З яких це пір?
З того самого тижня, як тебе відправили у Палм Спрінгс.
У тебе був якийсь нервовий зрив, під час церемонії. Я так чув.
У мене не було зриву. Просто нерви.
- І ким ти у нас працюєш? - Технік. Офісний працівник.
Стежу за комп'ютерами і таке інше. Це твій перший ковток після виписки?
А ти хлопець наглий.
Відпочивай! Я сам алкаш. Шостий рік зав'язав і пити, і колотися.
- Як тебе узяли? - Я дав зобов'язання не вживати.
Так, знадобиться порада - як стати непитущим - з радістю допоможу.
Ти, головне, не зірвися.
Тут багато хороших людей. З якої радості їм жерти твоє лайно?
Я співвласник компанії. Ти, видно ковиряв в носі, коли лікувався.
Запам'ятай, алкоголізм - це хвороба.
Так, так. Її чіпляють з бутилок.
Я себе не винитиму, що не можу контролювати.
А-а, ти такий тип. Кльово. Коли ти востаннє визнавав свою провину?
Ти чокнутий!
Ти проходив повну програму очищення ``12 ступенів``, весь цей джаз?
Так, так. Намагався. Але я в Бога не вірю.
Він з'їде глузду, коли дізнається.
Ти і тижня не протримаєшся.
- Пішов ти!.. - З поверненням, бос.
Ти вже звільнений!
Покірливо проси Бога позбавити тебе від дурних рис характера...
Хвилинку. Зараз йду. Йду.
Йду.
- Так? Здрастуйте. - Здрастуйте.
Пробачите, я замикала собаку в туалеті.
- Я Еббі Джанелло, приватний ріелтор. - Бадді Емерал. Їхав мимо, побачив вивіску.
Знаєте, здається, собака нервує трохи. Моя подруга повинна була за нею доглянути.
Але вона на прийомі у лікаря.
Все добре, але вона іноді мочиться.
- Сподіваюся, доктор допоможе їй. - Жартівник.
О, я про собаку. Смішно.
- Зрозумів. Смішно. - Це прекрасньiй офіс, Бадді, вірно?
Хочете подивитися?
Вас цікавить? Це всього хвилина.
Так.
Пробачите, тут до Вас був клієнт. Він сильно накурив.
До цього приміщення багато хто проявляє інтерес. Заважає.
Так краще, так?
Отже, це документи. А ось моя візитка. А це номер пейджера.
Мені весь час дзвонять на пейджер, отже не звертайте уваги.
- Може, випустіть його? - Ну і який у Вас бізнес?
Я відкрию.
- Як звуть собаку? - Фред.
Знаєте, він не любить людей. Недрессированний. Він у мене всього рік.
Ей, Фред! Спокійно, Фред! Фред, кинь! Перестань гавкати!
Я умію ладнати з собаками. Ротвеллер - відмінна порода!
У мене був в дитинстві ротвеллер. Молодець, Фред! Хороший хлопчик.
Так, знаєте, а Ви могли б зайти іншим разом?
О, Боже, мій бос. Мій бос прийде зараз. І Вам краще прийти пізніше.
- Пробачите, а в чому справа? - Я не говорила, що це ротвеллер.
- Я бачив Вашого пса на вулиці. - Це було півгодини тому.
Ви сказали мені, що їхали мимо.
Їхав. Їхав мимо півгодини назад. Був на нараді і повернувся.
Присягаюся богом, ще слово і я відкрию ці двері.
Не треба. Слухайте, заспокойтеся! Не треба. Тримаєте його міцніше! Все добре.
Тихо, тихо! Фред! Фред! Фред, назад!
- Я відпускаю! - Назад! Назад!
- Бадді, не треба! - Ти що?
- Не можна! - Бадді! Бадді, досить!
- Та я лежу! Я нічого не роблю! - Та не Ви, а пес!
- Бадді, відпусти! - Я лежу!
- Собака! О, Боже! - Йди сюди!
Ви сказали, його звуть Фред. Біс!
- Боже! - Він, напевно, збісився через Фреда.
Послухайте, не могла ж я сказати клієнтові, що собаку звуть його ім'ям.
- Ви цільi? - Ні! Не бачите, чи що? Піджак, брюки!
А у Вас є документи на собаку? Покажіть документи!
Боже, будь ласка, не треба. Я позбудуся цій работи, якщо Ви дасте хід справі.
Прошу Вас. Прошу Вас, не треба скаржитися.
Я купила його рік тому для дітей. Вони люблять його, але з ним стільки метушні.
Навіть не знаю. . . Він став для них утіхою після втрати батька.
Він розвівся зі мною. Ми розвелися з ним. За згодою.
Я не намагалось підкуповувати їх. Я просто подумала, що пес допоможе їм відволіктись.
Це особливо допомогло Джої. Йому всього 5 років.
Так, я теж трохи було не оженився пару років назад.
- Що завадило? - Не знаю. Одним парам таланить, іншим ні.
Так, нам не пощастило.
Грег писав для телешоу, яке називалось ``Опівнічник``.
Ви дивилися коли-небудь? Це збірне шоу на телебаченні. Він писав епізоди.
Тобто, писав - він і зараз пише епізоди в групі авторів.
- Всього два затягування робите? - Насправді я не палю.
Я рік тому почала жувати жуйку.
Це моя подруга намагалась кинути палити. І жуйка допомогла їй заспокоїти нерви.
І я теж почала жувати, і звикла до жуйки, і мені почало зводити щелепи.
Ось я і закурила, чтоб відвикнути. І знаєте, я припинила.
Вже 10 днів не палю. Правда.
Відмінний план! Через тиждень буде героїн.
Ей, містере! Містере! Костюм готовий!
- Бачите, менше години. - Добре.
І прошу, коли отримаєте рахунок за брюки пришліть його мені.
Ось мій номер. Я серйозно прошу Вас. Не відмовляйте. Спасибі.
Спасибі. Йдемо, малий.
Ну що ж, радий знайомству з Вами з Бадді.
Вам насправді не потрібно приміщення вірно?
Взагалі-то, ми шукаємо під офіс.
Але Ви скинули на мене словесний потік, потім собака.
- Радий знайомству. - Я теж.
- Всього доброго. - Щасливо!
О, Боже! Що ти там жереш?
Наші герої мчаться на пожежу на сталевому коні виробництва "Дженерал моторс". . .
Так, Джуді, скажи Карен, що кольори на мультику ``Дженерал моторс`` дуже яскраві.
І, до речі, його треба переозвучити. Це не годиться.
Знайдіть хлопця, який озвучував ролик ``Солт Вест``. Ось, послухай.
"Дженерал моторс" продовжує славні традиції. . .
Ясно? Не годиться! За справу!
Закінчив, здається.
Скотт, гаси світло! Зараз же!
- Алло? - Алло, я можу поговорити з Еббі Джанелло?
Так, це вона. Це я.
Це Бадді Емерал. Хлопець, який лагодив брюки.
- Я пам'ятаю. Вже отримали за брюки рахунок? - Ні, забудьте про це.
Я дзвоню у справі. Розумієте, моя фірма ``Тенг Уеллер`` шукає нове приміщення.
Хочемо виїхати з цієї будівлі, а наші ріелтори не можуть нічого підшукати.
- Я вирішив запропонувати цю справу Вам. - Мені?
- Знаєте, я не можу. . . - У нас близько 7 тисяч квадратних метрів.
А нам потрібно в 3-4 рази більше. Купити, не зняти.
Що-небудь близько двох. Можете нам допомогти?
- Мільйона два, вірно? - Так. Отже Ви подумаєте?
Але чому я? Я не дуже у цій справі досвідчена.
- Ви зголодніли. Старатиметеся. Так? - Зголодніла, тому що нуль!
Ясно? Давайте я звяжу Вас з Нормою. Вона краще розбирається в цих справах.
Ні, я хочу, чтоб це зробили Ви.
Можете підійти в наш офіс до 10:00 в понеділок?
Буде здорово, якщо до цього дня Ви надасте нам 2-3 варіанти.
Бажано в районі Вінес, Санта-Моніка Маріна-де-ля Рей.
І одну конкретну будівлю я хочу побачити. Це на Еббот Кіні, 18385.
- Записую. - Еббот Кіні. Власник готовий до продажу.
Але у нього немає брокера, так що Ви отримаєте подвійні комісійні.
- Я вже в шоці. Ризикну, звичайно. - Відмінно!
Я подзвоню завтра Вам в офіс і вишлю факсом всі данні, на що ми орієнтуємося.
Ви розберетеся в цьому?
Так, так. Звичайно, розберуся. Спасибі.
Чудово! По руках! Щасливо!
- Він запропонував мені бізнес. - Я зрозуміла.
Так, так. Я знаю. Коли ми отримаємо матеріал?
Здрастуйте. Я Еббі Джанелло. Мені до Бадді Емерала.
Я рано. Але я можу посидіти. Пробачте.
Зроби ще дві копії. Перевір факс.
Еббі!
- Я прийшла. - Відмінно!
Ви не дуже оптимістичні? Вже збираєтеся.
О, ні. Просто проблеми з паспарту.
Вони, здається, з кислотою, а для паспарту це погано.
Паспарту мають бути без кислоти, інакше все буде. . . Все. . .
- Кисло? - Точно!
Я прочитала матеріали про ваш бізнес, які Ви прислали факсом.
Де Ви? Я не дуже розбираюся в рекламі, якщо не рахувати тієї, що бачу.
Ми й самі не розбираємося, але сподіваємося, що з Вашою допомогою у нас що-небудь вийде.
- Це жарт. - Дуже смішно.
Ви знайшли приміщення?
Так. І у мене ще три крім тих, які Ви вказали.
З власником говорили?
Так. Але щоб отримати проценти, довелося пообіцяти йому завищити ціну.
У нього є пропозиція за 1,8 але, здається, це блеф.
Так, знаєте, коли покажете це Джиму скажіть, що це Ви знайшли.
- А хто цей Джим? - Це мій партнер.
Партнер і бос. Пам'ятаєте Ларрі Тейта?
Він не схвалює мої ідеї і якщо Ви скажете, що це Ви знайшли. . .
- Я не знаю. Мені незручно говорити. - Нічого страшного.
- Напевне ви. . . - Еббі Джанелло, приватний ріелтор.
- А Ви Ларрі? - Джим.
Джим. Дуже приємно.
Так, я теж люблю друзів Бадді. Де ви познайомилися? У Палм Спрінгс?
Ні. У Палм Спрінгс?
Ну що, поїхали? Ти на машині?
Так, слухай, у мене зустріч з адвокатом о першій, так що поїдемо на двох машинах.
- Добре. Ми поїдемо удвох, не проти? - Звичайно.
Я тільки візьму з машини документи.
- Ми чекатимемо тебе перед входом. - Добре.
Не говори про Палм Спрінгс. Це ж анонімно.
О, ну так! Але ти назвав мене Ларрі Тейтом, поки ви сиділи там.
Ще максимум годину. Вона покаже мені ще одне приміщення, і я вільний.
О, чорт! Ні! Тільки не ця будівля!
Бадді! Почекай мене.
- У мене є ще. . . - Тихо.
- Це та будівля. - Подобається?
Це та сама будівля. Я її вибрав. У чому справа?
Я дав їй параметри. Напевно, на ринку не так багато подобних.
Я уб'ю його. У нас був договір, а він найняв брокера. Ми не повинні себе видавати.
Треба тікати, поки брокер не підійшов.
- Еббі, коли підійде брокер власника? - Це я брокер. Це моя угода.
Я розумію, що Ви недовольні, але власник повинен був проконсультуватися.
Ніхто не почне оформляти таку операцію без брокера або хоча б юриста.
- І як же йому пощастило Вас знайти? - Я знайшла його.
- Він оголосив ціну 2,1, але це... - Він обіцяв продати мені за 1,8.
А якщо буде 1,9, як ви хотіли платити?
Ми збиралися платити 30 від 1,8 і виплачувати по 8,5.
Внесок дуже великий за комерційну власність.
Раджу платити 20-25, і заощадите 30.
Від 1,8 це складе 540 тисяч.
Заплатите 20. Від 1,9 це складе 380 тисяч.
Потім залишок будете виплачувати по 7,75, і вийде набагато дешевше.
Це 10,88 в місяць. 1200 доларів економія.
- Не впевнений. - Чекаєте, що я скину за рахунок комісійних?
Це проста операція. Ви не бігали півроку, щоб знайти цю будівлю.
Добре. Для мене.
Тільки чек на 20000 доларів одноразово.
Але не менше. Тому що через пару місяців купуватимете цю ж будівлю за 2,1 .
Як знаєте, так і поступайтесь.
Спасибі, що знайшли час.
Добре, добре. Підходьте в офіс. Я підпишу.
Спасибі, я прийду.
Давно навчилася?
Боже! Навіть не знаю, звідки слова узялися.
- Мені було так ніяково брехати. - Ти не брехала. Ти не сказала всю правду.
Так, але дітям я говорю, що це називаєтся брехня.
Боже!
Норма з'їде глузду. Я ж вище голови стрибнула.
Мені завжди здавалося, що вона дала з жалості мені роботу.
- Відноситиметься до тебе серйозніше. - Було б здорово.
Ах, так. Чому він вирішив, що ми зустрілися в Палм Спрінгс?
Він сплутав мене з твоєю подружкою?
Не знаю. Може, йому щось здалося. Джим не любить ріелторів.
Я продавець. Він їх теж не любить, а я люблю.
Грег теж не любив продавців.
Навіть не дозволив Скотту продавати у школі шоколадки.
Не хотів, щоб його син торгував.
Тобто і зараз не хоче. А я торгую. Смішно.
Добре. Значить, Ви хочете написати прямо зараз?
- Так, прямо зараз. - Добре. І спасибі. Я у Вас у боргу.
Забудь.
- Щасливо. - Бувай.
- Завантажуйте в машину. - У нас все готово.
Так, це у нас. Так, туди.
Потрібні ще коробки.
По восьмому пункту у нас складнощі.
Знаєш що, відправляй так. Розберуться самі.
- Привіт! - Привіт!
Що ти тут робиш?
Ну, випадково опинилася поблизу.
- Я дивлюся, переїзд йде повним ходом. - Так, так. За уїкенд. Тобі джину?
- Ні, я просто. . . Я раптом вирішила. . . - Що?
Хотіла віддячити.
У мене 2 квитки на ``Доджерс``.
Ви любите їх. У Вас кухоль з емблемою.
Матч в п'ятницю. Я думала, ми сходимо. Або хочете - візьміть обидва, якщо треба.
Хіба мало, може, у Вас є друг Який вболіває за ``Доджерс``.
Це дуже до речі. Спасибі.
Біс, п'ятниця!
У мене бізнес-вечеря. Клієнти приїжджають з Сан-Франциско.
- Його перенесли на понеділок. - Точно?
Так. І це ланч.
Відмінно. ``Доджерс``!
- Пробачте, здається, це моє місце. - О, ні. Покажіть. Здається, Ваше тут.
Тут зайнято.
- Привіт! - Привіт!
- Як справи? - Добре. Але мені ніяково.
Здається, ми прийшли дуже рано.
Навпаки здорово.
Як здорово!
- Давай! Давай! Добивай його! Добивай! - Він в ауті.
- Все стоїш? - Так.
Я швидкий хам. Треба було затриматися.
Мені бургер ``Френч Фрайс``.
Мені, будь ласка, чізбургер ``Френч Фрайс`` і дієт-колу.
Знаєш, я ніколи не пригощав жінку чізбургером.
Мої хлопчиська завжди це замовляють. З часом я і сама звикла.
Розумію. Ніби як з жуйкою.
Посидимо трохи?
Так, звичайно.
- Твоя машина? - Ні, Грега. Мого колишнього.
А моя в майстерні.
Сидимо в машині перед кафе.
Ніколи цього не робила, а ти?
Ні. Кафе - ні. У барі.
Я народила в машині. Джої.
Не зовсім в машині. Ми доїхали до лікарні. Але так. . .
Так трапилося. Це був старенький ``Дадсон``. Я ще тоді вчилася.
Грег був за кермом. А я знала, що народжу. Ось-ось. А він навіть не гальмував.
І у мене в голові було одне:
...я не хотіла чомусь народжувати на передньому сидінні, я думала, що це небезпечно.
Я почала перелазити на заднє.
І розбила йому ніс своєю ногою.
Почалися сутички і - бах! - засадила йому прямо в ніс.
Він не зміг вести машину. Кров лилася.
А я сіла за кермо і поїхала в лікарню.
Кричала, плакала і рулювала.
У нього був красивий ніс.
Тобто хороше обличчя, красиве. Але прекрасний ніс.
Це все, про що я могла думати, поки народжувала: я зламала йому ніс.
Він, до речі, навіть не помічав, як робив це, але, коли ми сварилися,
. . .він завжди чіпав ніс, як Денні Кейн у ``Білому Різдві`` чіпав руку.
Немов говорив: ``За тобою боржок``. Це так злило мене.
Що?
Звідки в жінках сміливості стільки?
Це сміливість? Я тремтіла від страху. Я боягузка.
Тільки дурень не боїться.
Знаєш, у тебе хороше обличчя.
Ну що ж, спасибі.
- Спасибі за білети. - Нема за що.
- Щасливо. - Бувай.
На добраніч.
Привіт.
Що скажеш?
Все нормально. У тебе вікно. Приємно працювати на людину, в кабінеті якої вікно.
- Що ти так рано? Ще восьми немає. - Плювати.
- Як побачення з ріелтором? - Ніби й нормально.
Нормально? Взагалі, вона мила. Що трапилося?
Мені що, сповідатися голубому? Може, ще потусуємся?
Ей, мені насрати! Я так підтримати розмову.
Все було добре, але мене це не цікавить.
Якщо вона подзвонить - скажи, що мене немає скажи, що зайнятий, запитай, що передати.
І скажи, що я передзвоню.
- А якщо знову подзвонить? - Говори, що передзвоню. Вона зрозуміє.
Знаєш, за що я люблю у тебе працювати? Не треба вдавати, що начальник святий.
Велике полегшення.
Ви клієнт, я не говорю, що Ви не праві, але це поза Вашою компетенцією.
Джим. Третя лінія. Терміново!
Я передзвоню Вам, добре? Слухаю. Джим?
Ні, це Еббі. Еббі Джанелло.
Ей, я думав, це інша людина.
Як ти? Вчора було дуже здорово.
Правда? Слухай, я тут через вулицю, у мене зайвий комплект ключів від всіх дверей.
Я подумала, може, ти я і Джим випьємо що-небудь?
Джим зайнятий, а я. . . Я не п'ю.
Так, так. Я пошлю ключі поштою.
- через 10 хвилин. - Добре, чекаю.
До зустрічі.
Послухай, Сід, ти не знаєш у що вліз. Це несмішно.
Привіт.
Я замовила тобі клаб-соду.
Підійде.
Мій чоловік теж не пив. Навіть шампанське на весіллі.
Я пив, але кинув.
- Зав'язав? - Так. Вже 6 місяців.
Це здорово. У мене дядько кодувався. Але він дуже сильно пив.
Я теж.
Пробач, сама не знаю, навіщо сказала це.
Пияцтво - це ще півбіди. Я вважав талантом себе.
Продавцем від Бога. Знавцем людей. Генієм. Майстром торгівлі.
- Це здорово. - Це не так. Навіть близько.
Людям подобається думати, що у них хороше почуття гумору, добрий смак.
Здібність до водіння. І ось я мчався на машині, а потім подивився в дзеркало. . .
. . .і побачив там закривавлених людей, розбиті автомобілі. . .
. . .і подумав: Боже навколо повно божевільних водіїв.
Так я вчиняв з людьми.
Я хотів би сказати, що порозумнішав, але не впевнений.
Так, я здогадалася.
У тебе не складаються відносини, і як людина, що стоїть перед тобою на шосе. . .
Спасибі, але я відійду на тротуар.
- Еббі. - Ні, все добре. Я зробила перший крок.
Але, напевно, чогось не зрозуміла. Пробач.
Я дуже вдячна, що ти влаштував для мене цю операцію.
І за все. Бувай.
Еббі. Еббі! Еббі, зачекай секунду.
Я не розведена, Бадді. Мій чоловік загинув. Рік тому.
І пробач, що я із самого початку не сказала тобі правду.
І знаєш, все це якось скоро. Скоро для мене і дуже скоро для дітей.
- Отже залиш мене. - Пробач.
Всі мене жаліють, всі співчувають.
Іноді мені здається, що краще було б навпаки.
- Боже, у тебе є сигарети? - Ні. Еббі, я. . .
Пробач, що сказала неправду.
Але мені більше подобається, що Грег розвівся. Всі розлучаються.
Ніби як ми самі вирішили це, а не доля, зла доля, фатум, катастрофа.
Почекай, давай повернемося і почнемо спочатку.
Не жалій мене. З вдовами все ласкаві.
Ти перший чоловік за рік, який був ласкавий, при цьому нічого не знав.
Слухай, я був неправий, але я боявся тобі признатися.
Вірніше, боявся, що ти сама все зрозумієш.
Це страшно.
Що тобі від мене потрібно, Бадді?
Твоє спілкування, радість спілкування з тобою.
Потрібна твоя допомога у виборі відео, а то стою годинами і нічого не можу підібрати.
Я хочу побажати на добраніч в кінці кожного дня.
- Мені нікому побажати. А тобі? - Не жалій мене. Я щаслива.
Щаслива вдова з двома дітьми. Ти не задоволений життям, а я щаслива.
Я не жалію тебе. Віриш?
Ну... Гаразд.
Але ніяких ножів, змій, жінок-агентів, повій.
- Тільки відео. - Добре.
- Здається, йому не нудно. Ти як думаєш? - Донна, це барбекью. Звичайно, йому нудно.
- Тобі не нудно? - Далеко у вас зайшло?
Недалеко, ні. Він милий, але не більше.
Але, знаєш, бувають хлопці, які піднімаються, коли йдеш до столу
...неначе хочуть встати. Він такий. Люблю таких.
Нудно?
- Було приголомшливо! - Ти не забув?
- Мамо, можна піти? - Так, можеш піти.
Стій, обережніше з комп'ютером. Він гроші коштує.
- Скотт, а кубики є у тебе? - Мені 8 років, ясно? Пішли, Джої.
Мам.
Добре, візьми це, але не став кухоль на стіл.
Гаразд.
- Дарма я про кубики. - Йому вже 8!
- Давай я допоможу з посудом. - Ні, ні. Я сама потім вимию.
- Скотт, що робиш? - Б'юся.
- Важка гра? - Грай. Мені набридло.
Пробач його. Він просто злиться.
- Нічого, я розумію. - Злиться на мене, злиться на Грега, на Джої.
На все на світі. І боїться літати.
Я хочу злітати з ним кудись недалеко.
Щоб, якщо злякається, можна було потім узяти машину і доїхати назад.
Можна. Корисно.
Комп'ютер классний.
Так. Грег купив випадково премьери.
Він ставив п'єсу в Чікаго. Тому і літав туди.
- ``Полісадник``. - Невідповідна назва.
Хто знає, що таке полісадник? Дивно.
Він не повинен був летіти цим рейсом.
Навіть реєстрацію не пройшов.
Це деколи зводить мене з розуму. Я весь час думаю.
Збираю хлоп'ят, щоб відправити їх у школу на автобусі, а Донна говорить:
``Я їду туди ж. Давай візьму їх.`` Я думаю, кому призначено розбитися?
Відправити їх з Донною або хай їдуть на автобусі? Хто з них приречений?
Або цьому призначено трапитися завтра? Жахливо.
Еббі.
Що?
У тебе є юрист?
Подай до суду на авіакомпанію.
Я не знаю, що це дасть. Я зверталася, як і родичі інших загиблих.
У мене є візитка. Можу показати. Я домовлялася про зустріч в четвер.
Але я можу, якщо хочеш, попросити наших юристів навести про нього докладну довідку.
Безкоштовно.
Ясно. Значить, хочеш дістати мої гроші?
Так. Але не тільки. Гроші - не все.
Привіт, Скотт.
- Велике спасибі. - Так, спасибі. Добре, що зайшов.
- Ми наведемо про нього довідки. - Завжди рада.
- Не проводжай мене. - Добре.
До зустрічі, друже.
Зараз. Йду.
- Привіт. - Привіт.
Пробач, я просто не знала, куди піти. Донна забрала дітей.
Нічого. Я дуже навіть радий, що ти зайшла. Входь.
Хочеш пообідати, випіть або. . .? Проходь, сідай.
Я подала позов. Я була у юриста і подала позов.
- Добре. - Нічого хорошого.
Все наново. Я заспокоїлася, пережила, але всі чекають від мене цього.
Навіть Донна туди ж. Або мама.
Літак розбився, але треба боротися. Їй так здається.
А я так і живу. Борюся.
Це все одно, що розбитися. Тільки знову і знову.
Так, я розумію. Можу уявити, що це таке.
А як про нього говорять. Як про святого.
Я навіть не дізнаюся, про кого вони говорять.
Не те щоб він не був хорошим, ні.
Він був чудовою людиною.
Але не досконалістю.
Він був скупуватий іноді.
Я хочу сварити його. . .
Злитися на нього... що завгодно, тому що. . .
Пам'ять вислизає від мене.
А я любила його. Дуже любила.
Точно не хочеш, щоб я тебе відвіз, првів?
Ні, я дійду.
Слухай, я не знаю, що ти думаєш. Вдова, з двома дітьми. . .
Ще не опам'яталася, а вже з головою у вир.
Отже без зобов'язань, гаразд? І ні слова не говори.
Зустрінемося у вихідні?
Ні.
Ні, на вихідні ми запланували поїздку у Палм Спрінгс.
А, так.
На похорони їздили на машині. Скотт відмовився летіти.
А я не хочу, щоб мої діти все життя боялися літати.
- Давай в понеділок? - Так. Чи, може, я з вами?
Про кубики ні слова.
- Я обіцяла їм водний парк. - Вони ще і води бояться?
- Ну, погоджуйся. - Йде.
- Це великий літак? - Здається, так.
Дітям буде спокійніше.
Ось бачите, нічого страшного.
Відмінно долетіли, хлоп'ята. Пару разів злегка дихнув, і все, вірно?
Сер, можна обговорити з Вами, як ми будемо поводитися у водному парку?
Ну, давай-давай, залізай.
Дай, я спробую. Раптом воно отруєне.
Ні, нормальне.
Так, не знаю. А ви що думаєте, підемо?
Ну ти молодець. А ти майже молодець.
Забудь про нього. Це все одно безглуздий атракціон. Підемо звідси, синку.
- Скотимося з водяної гори. - Ні, зачекай, Еббі!
Еббі! Візьми!
Він обіцяв навчити мене пірнати, мамо.
- Мамо, я пірнаю! - Давай! молодець!
Хлопчики!
- Готові? - Так. Давай, Скотт.
- Ось вона. - Дай мені, я хочу. . .
Так, закрій очі і тягни.
- А що це? - Витягни, потім скажемо.
- Відкривай очі. - Так.
Тепер читай! Ми не змогли вибрати ім'я. Ти вибрав його сам.
- Дарт. - Так! Це моє! Це моє!
- Я теж пропонував! Зрозумів? - Хлопчики дали собаці нове ім'я.
Відмінно, хлопці! Ім'я в самий раз. Дарт! Собаці сподобається.
- Це як дартвеллер. - Ні, це твоє нове ім'я!
А ну, пристебніться.
Що у нас завтра?
Ти скажи.
Хочу дещо тобі відкрити.
І це задоволено важко.
Отже поки тільки говорю, що хочу дещо відкрити.
Щоб не відкрутитися.
Нічого особливого. Але я повинен тобі сказати.
- Скажи зараз. - Ні. Скажу завтра.
Але ти нагадай мені розповісти.
Ну ось, будеш мене добу томити.
Це нісенітниця. Дрібниця. Так, дрібниця.
Ну, що б там не було, спасибі за день.
Нема за що.
Ви до мене?
- Так. - Здрастуйте.
- Ви місіс Джанелло? - Так.
Мені здається, краще б було поштою. Я Мімі Прегор.
Слухаю.
Ось.
Може, зайдете?
З тих пір я не дивилася це, але якось випадково наткнулася і побачила.
Я запам'ятала рецензію на його п'єсу у Чікаго, порилась в архівах і ось. . .
Може, Вам і не варто дивитися це, але я подумала, раз вже все одно їду сюди. . .
Спасибі.
Мені шкода. Він здавався славною людиною.
- Привіт, Джої! Скотт! - Привіт, містере Емерал.
- Як справи? Де мама? - Вона у ванній. Давно там сидить.
- Чому? Що трапилося? - Не знаю.
Еббі!
Еббі! Ти тут?
- Я зараз вийду. - Добре.
Дай сюди!
Хлоп'ята, досить! Досить! Скотт! Джої! Перестаньте!
Джої, Скотт, мама хоче відпочити, ясно? Дивіться тихо!
- Що ви диветеся? - Я хочу дивитися відео.
Гаразд, дивіться.
Скотт! Скотт, досить! Скотт, не бий брата!
- Не треба! - Але він перший!
Але він молодший. Джої! Вибачся. Вибачся, гаразд?
Я тебе прошу, вибачся.
Це тато!
Ми тут зібралися, щоб відсвяткувати прем'єру і закриття нової п'єси . . .
Це ти?
- Ей, це мій тато! Я хочу подивитися! - Ти знав його? Коли це зняли?
- Хлопчики! Ідіть до себе, поки я не покличу. - Але там тато.
Скотт! Швидко!
- Чиє це? - Мімі.
Мімі Прегор! Пам'ятаєш таку?
Еббі. Еббі, я говорив, що хочу тобі щось відкрити. Пам'ятаєш?
- Обіцяв сказати щось. Я говорив про це. - Це брехня! Знову брехня!
Він узяв мій квиток. Я хотів відплатити. . . Я хотів переконатися, що ви в порядку.
- Ти і діти. . . - Ким ти себе уявив?
Богом? Якимсь сраним ангелом, що стежить щоб жертвам жилося добре?
Ти збрехав мені!
Я не думав, що закохаюся в тебе.
- Ти брехун! - Ні. Ти знаєш, що це правда.
Я прошу тебе покинути наш будинок!
Я не хочу тебе знати!
Я не хочу більше чути твій голос на автовідповідачі.
- Давай я все поясню тобі. - Сучий син!
Ти брехав мені! Йди звідси!
Що трапилося, мамо?
Хочеш, щоб я сказала їм, що ти зробив?
Повір, я здатна на що завгодно, лише б ти зник.
Вам краще піти, містере Емерал.
Так. Я піду, Скотт. Ти маєш рацію.
- Я піду. Я подзвоню тобі. - Джої! Йди сюди!
Я хочу, щоб ти попрощався.
Я не хочу, щоб ще один чоловік просто зник з їх життя.
Еббі, не треба.
Містер Емерал більше не буде сюди приходити.
- Еббі. - Йди. Або попрощайся з ними і йди.
- Я на якийсь час зникну. - Як?
- Просто я втаїв секрети від мами. - Але секрети потрібно зберігати.
Це бул не секрет. Просто я не був з нею відвертий.
- Скажи, що жалієш. - Я жалію.
Джої, йдемо. Йдемо.
- Дозволь, дозволь подзвонити тобі. - Йди, поки я не сказала їм правду.
Привіт! Ви подзвонили в будинок Джанелло. Залиште нам повідомлення. Бувай.
Привіт, Скотт!
Мами немає удома. А якщо б і була. . .
- Не пустила б. - Ні.
- Скажи, Скотт, ти теж мене не пробачив? - Я пробачив.
- Гаразд, друже, до зустрічі. - Він говорив про різдвяні ялинки?
- Що? - Мій тато.
Ми мали продавати різдвяні ялинки.
Тому він сів на літак, полетів і розбився.
Я хотів знати, чи говорив він про це?
Ні. Мені він нічого не говорив. Сказав, що хоче швидше додому.
Ну всі в аеропорті. Всі хочуть додому.
А тато міг би й не продавати зі мною ці ялинки. Я сам не хотів.
Все одно у всіх пластикові.
Він сказав, що хоче швидше додому і працювати. Я пам'ятаю, він говорив про роботу.
Але ні слова про ялинки. Я точно пам'ятаю.
Сказати про це мамі?
Вона винить себе, що кричала йому по телефону про ці ялинки.
Знаєш, Скотт, я боюся, що мама не повірить мені.
Але ти віриш мені?
- Так. - Добре.
- Допоможи мені з цим. - Донно, він не сказав мені.
Звичайно, брехати - це дуже погано.
Говорити, що розведена, хоча ні.
Що уклала найбільшу угоду без сторонньої допомоги.
Він просто хотів переконатися, що ви в порядку.
- Так, але після цього нас залишити! - Я забула, хто купив білети на ``Доджерс``?
Слухай, хлопці лажаются. Це у них в крові. Вони так створені.
Це майже як хропіти, кидати на підлогу шкарпетки.
Ну, якщо не можеш - не прощай!
Я не сказала, що не можу пробачити.
Знаєш, як я провела ніч, коли він пішов?
Прагнула визначити, чи рада я, що він не сів в той літак.
Якщо скажу: ``Так, рада, що він живий! Рада що знайшов мене!``
Або збрешу і скажу, що не рада.
У будь-якому випадку, я неначе винна у чомусь перед обома.
І ним, і Грегом. Бути з ним - все одно, що вибирати з двох.
У тебе немає такого вибору.
У тебе інший вибір.
Я не можу з ним, і все.
Добре. Але чи буде це Бадді чи хто інший через рік, хто б то не був
...твій вибір не торкнеться Грега. Ясно? Він вже у минулому.
Ей, Джим, ти викликав мене?
Ну що, Френк, судимося, чи що, з кимось?
``Інфініті Ейрлайнс`` проводять у себе екстренну нарада.
Вони вирішують, чи користуватимуться нашими послугами в майбутньому.
Що? Як?
Видно, до них дійшла інформація,
. . .що ти вмовив працівницю авіакомпанії...
. . .нелегально провести під своїм ім'ям пасажира на рейс 82.
Так, але ми покінчили з цим після аварії.
Була комп'ютерна помилка. Вони виправили ім'я в системі, і все.
Так, виправили.
А ти знаєш Дженіс Гуерро? Її звільнили після інциденту. . .
. . .за втручання в список і видалення твого імені, і внесення імені Грега.
А як це пов'язано з нашими справами?
Проти ``Інфініті`` подали позов родичі загиблих.
Вони хочуть довести, що авіакомпанія не дотримувалась правил перевезення пасажирів.
У ``Інфініті`` сподіваються, що якщо тебе викличуть до суду,
...то ти скажеш те ж саме що говорив нам:
...що ти не просив працівницю авіакомпанії посадити на твоє місце іншу людину.
- А її викличуть? - Можливо.
Але вона не головний свідок. У неї можуть бути особисті мотиви.
``Інфініті`` стверджує, що помилка у списку - невінний компьютерний збій.
Дрібниця. Чи зможеш ти це підтвердити?
Можна Вас?
Який натовп! Схоже, процес обіцяє бути серйозним.
Нагадую, сьогодні 7-й день цивільного позову проти авіакомпанії ``Інфініті``.
І повірте, напруга, яка з самого початку досягла височенного рівня
...дійде сьогодні до апогею.
Головними позивачами виступають троє дивом виживших пасажирів.
Немов по іронії вони сиділи через прохід один від одного в кріслах номер 18.
А ось і найголовніший свідок.
Її свідчення про серйозне порушення правил безпеки можуть виявитися вирішальними.
Спробуємо підійти до неї і задати пару питань.
Міс Гуерро! Міс Гуерро!
Міс Гуерро! Буквальні декілька слів! Відповідайте нам, будь ласка!
Я зайшла за дітьми. Підемо з нами пообідаємо.
- Ні, я не хочу. Спасибі. - Гаразд, я повернуся.
- Містер Емерал? - Так.
- Ви мали летіти рейсом 82. Це так? - Цілком вірно.
Коли літак розбився, Ваше ім'я було у першому списку пасажирів, чи не так?
Так, це так.
Але замість Вас на вашому місці летів містер Грег Джанелло, це вірно?
- Я думаю, так. - Ви думаєте?
Так. Він був на моєму місці.
Вам відомо, як містер Джанелло опинився в цьому літаку на вашому місці?
- Ні, я не знаю. - Поясніть.
Я дуже погано пам'ятаю події того вечора.
Але Ви пам'ятаєте, що давали клятву говорити правду, вірно?
Протестую! Ваша честь!
Я запитаю інакше, Ваша честь.
Містер Емерал, Ви говорили того вечора з містером Джанелло?
Містер Мендалл, я багато з ким говорив. Було багато людей.
Затримали всі рейси. Я . . . Я не пам'ятаю кожного.
Це містер Джанелло. Ви говорили з цією людиною?
Так, звичайно.
Ви пропонували йому помінятися квитками?
- Не пропонував. - Ні?
Я віддав йому свій квиток. Не мінявся.
А коли міс Гуерро впізнала Вас на реєстрації?
Я попросив її.
Ви казали, що, якщо вона не пропустить людини під Вашим ім'ям
. . .їй доведеться затримати рейс, щоб витягувати Ваш багаж.
На зразок того.
Вам відомо, що правила безпеки вимагають витягувати багаж пасажирів,
. . .які відмовилися від польоту.
Так. Це щоб не можна було покласти у багаж бомбу і відмовитися від польоту.
Значить, працівниця компанії ``Інфініті`` обійшла правила безпеки
...щоб укластися в рамки розкладу.
- Протестую! Спірно! - Протест відхилений.
Вона просто пішла мені назустріч. Це зовсім. . .
Ніхто не звинувачує Вас, містере Емерал.
Не ваш обов'язок - стежити за дотриманням правил безпеки. Чи не так?
- Він боявся. - Поясніть.
Я пригадав зараз.
Не боявся, нервував. Не любив літати.
Він сказав, що був хоробрішим, коли був, як я.
Один. Без сім'ї. Без фото в гаманці.
Тепер дружина. Двоє дітей. . .
Два сина.
Він знав, трапись з ним щось, якщо він не повернеться додому,
. . .ніхто не замінить його. Ніхто.
А якщо спробує раптом. . .
Лише той, хто. . . Той, хто нічого не розуміє, спробує.
Я не знав цього тоді.
Думав, ну, квиток. Халява. Бери. Він узяв.
І він. . .
Загинув.
І я ношу це.
І хочу отримати прощення.
Ви невинні, містере Емерал.
Правда? Невинен.
Закінчився суд у справі авіакомпанії "Інфініті".
Літак, який розбився в Канзасі у 1999 році.
Нагадаю, що в результаті катастрофи загинуло 216 чоловік.
- Привіт, Сід. - Привіт!
Говорять, що сам відправив на дно ``Інфініті``.
Так. Я помітив, що зі мною не вітаються.
Так? Ну так готуйся до пістона від Джима.
Будь такий добрий, надрукуй ось це.
Золота медаль за продажі.
- Я думав, Джим захищав тебе. - Так, зате інші. . .
Ніколи не бачив прощальної вечірки, де всі раділи.
Я радий, що зумів ощасливити колектив.
Так, вони були счастливі. Весь день колесом ходили.
Шукатимеш нову роботу чи почнеш свою справу?
- Я поцупив для тебе купу офісного барахла. - Я не знаю.
Хочеться почати з чистого листа. Розумієш?
Я сказав Джиму, ти добре вів рахунки, і він обіцяв перевести тебе в бухгалтерію.
- Він сам виступив з цією ідеєю? - Наврядче.
- Тобі потрібний помічник. - Просиш узяти тебе на роботу?
- Підеш на збори анонімів? - Так. Якраз. . .
- Привіт. - Привіт.
Мені потрібно на роботу. Знімати прощальні плакати.
Чудова у нас тепер будівля. Багато місця.
Сьогодні ще більше стало.
Я звільнився. Ну, за 3 хвилини до того, як Джим звільнив мене.
- Переїздиш? - Так. Це мені більше не по кишені.
Як діти?
Добре.
Скотт сказав, що ти приходив, і передав, що ти сказав.
Але Скотт не винен.
Ти теж.
І я не винна. Хоча я думала так довгий час.
Але ти допоміг зрозуміти мені це. Я хотіла сказати. . .
Можеш залишитися на пару хвилин? Прошу.
Знаєш, що Грег сказав коли подзвонив тоді?
Що познайомився в барі з чудовими людьми.
І я думаю, він був правий.
- Еббі, зачекай. - Що?
Цю квартиру продати зараз? Чи чекати підйому цін?
Я подумав, ти допоможеш з цим.
Чому я? У мене зовсім немає досвіду.
Ні, є!
Спробуємо?
Я знаю, ти боїшся, Еббі. Я теж.
Тільки дурень не боїться.
Але комісійні я тобі не скину. Не чекай!
Йде!
Йдемо, покажу тобі вигляд на пляж.
www.hurtom.com
urij546724